REFERINȚE LA SCHELLING ÎN LUCRAREA LUI ECKERMANN CONVERSAȚII CU GOETHE: Detalii biografice și aspecte de filosofie naturală în Afinitățile elective - GURKA, DEZSŐ ( NYELV- ÉS IRODALOMTUDOMÁNYI KÖZLEMÉNYEK , 2026)
În conversațiile sale cu Eckermann, Goethe s-a referit de patru ori la problemele legate de contextul biografic și principiile compoziționale ale romanului Afinitățile elective (1809), însă aceste remarci laconice au fost lăsate în mod deliberat în afara textului romanului și nu au furnizat niciun indiciu clar identificabil, nici cu privire la geneza, nici cu privire la structura romanului. Cu toate acestea, fiecare dintre cele patru autoreflecții poate fi completată cu un context mai larg, care a servit drept cadru conceptual pentru schemele de afinitate chimică ale lui Goethe, și anume sistemul de filozofie naturală al lui Schelling, care poate fi identificat și textual pe baza notelor laconice ale lui Eckermann. Pe lângă faptul că a făcut din chimie, încă nerecunoscută ca știință de Kant, unul dintre elementele conceptului său triadic al Potențelor, filosoful însuși s-a referit la conceptul de descompunere a schimburilor al lui Torbern Bergmann, care a fost decisiv pentru Goethe. Schelling a încorporat conceptul mai larg de Verwandschaft (rudenie) în propriul său sistem de gândire, iar capitolul „Filosofia chimiei” din lucrarea sa Idei pentru filosofia naturii a tratat, de asemenea, în detaliu, fenomenele de Verbindung (unire) și Trennung (separare).Variabilitatea acestei abordări filosofice a principiilor generale ale naturii poate fi observată în roman, în care Goethe nu a folosit o singură schemă de afinitate, ci a utilizat toate cele trei versiuni contemporane ale acestui, încă maleabil, principiu chimic pentru a modela compoziția structurală a operei sale și relațiile dintre personaje. Una dintre autoreflecțiile lui Goethe, în care acesta respinge principiul structurării treptate a naturii, corespunde principiului discontinuității lui Schelling din lucrarea sa Prima expunere a sistemului meu filosofic, și conceptului său de coeziune ca și contra-concept al rudeniei. Lecția generală a autoreflecțiilor asupra romanului, care tratează și aspectele biografice ale lui Schelling și Caroline Michaelis, ar putea fi aceea că Goethe „ascundea” semnificații complete (evocând elemente de recepție și contexte textuale externe mai largi) în propozițiile enigmatice. în cartea lui Eckermann, la fel cum a făcut-o în lucrările sale.