RELAŢIA DINTRE PERSPECTIVA NARATORULUI-COPIL ŞI GÂNDIREA GEOCULTURALĂ, ÎN NUVELELE LUI GYÖRGY DRAGOMÁN - BLÁZOVICS, ÉVA NOÉMI ( NYELV- ÉS IRODALOMTUDOMÁNYI KÖZLEMÉNYEK , 2026)
Analiza celor trei cicluri de nuvele din volumul Corul leilor de György Dragomán a fost ghidată deintenția de a examina proza narată de o voce veselă de copil. Descrierea perspectivei infantile a naratorului a fost posibilă prin explorarea tehnicilor de focalizare și a determinărilor geoculturale.Viziunea copilului, receptivă la basme și la jocuri, are în componență credințele populare și elementele constructoare de identitate, specifice regiunii, astfel că spațiul central- și est-europeanapare ca un efect constitutiv asupra punctului de vedere al naratorului. Structura spațială a „cartierelor de bloc” în care se desfășoară evenimentele este percepută nu ca o imagine statică, ci drept un organizator de relații. Jocul dintre copil și bunic redefinește aspectul și funcția spațiului. Studiulprocedeelor de focalizare a permis descrierea tranziției dintre realitate și joacă, precum și explorarea viziunii comune a copilului și a adultului. Focalizarea naratorului-copil a fost determinată de legătura strânsă pe care membrii familiei o au cu diferite tradiții și credințe, la descrierea acestei relații contribuind și noțiunea de parametru ideologic. Într-o operă cu valențe geoculturale se poate construio lume mai largă, articulată de repere contextuale.. Analiza tehnicilor de focalizare a condus la înțelegerea mai amplă a relațiilor dintre generații, adulții luând în serios jocul copilului, oferindu-i astfel acestuia o activitate adecvată vârstei. Lipsa unui punct de vedere extern, care ar intra în conflict cu lumea jocului și a credinței, asigură seninătatea vocii copilului în textele examinate.